-Jag kan vakta er vagn, herrn. -Snälla!
Är det här er dotter, madame?
Jag tar henne, hälften i kontanter och hälften mot faktura.
Du kan ju inte sälja mig till högstbjudande, även om han är lord.
Varför inte det?
Vi kan inte trotsa societetens regler.
Vargod och flytta er.. Ursäkta oss.
Du kan fånga en lord med 30.000...
Kommer jag olägligt?
Jag vill ta mig en andra titt, mr Sharp, men jag kan komma igen.
Det behövs inte, Ers nåd.. Där är det.
Dygdigt Bedragen.
Titta. Titta så länge ni vill.
-Och priset? -Fyra guineas, Ers nåd. Som jag sa.
Alla kostar fyra guineas.
Inte den där! Den kostar 10!
Dygdigt Bedragen kostar 10 guineas.
-Det är för mycket, lilla fröken. -Bra.
Min avlidna fru satt modell. Barnet vill inte skiljas från den.
Om jag ger 10 guineas för tavlan av din mor-
-skulle du bli glad att få sälja den då?
Nej. Men det skulle vara för mycket att avvisa.
Då säger vi så.
10 guineas får det bli.
Mark!
Jag är väldigt tacksam, sir.
-Adjö, mr Sharp. -Adjö, Ers nåd.
Barnhemmet kan ta henne, men jag tänkte att ni kunde ha nytta av henne.
Med båda föräldrarna döda finns det ingen att fjäska för.
Ni kan... göra vad ni vill med barnet.
Hur är hennes franska?
Mycket bra. Hennes mamma var parisiska.
Operaflicka.
Jag förstår.
Ju mindre som sägs om det, desto bättre.
Adjö, miss Sedley. Ni är en tillgång för oss.
Ta det här exemplaret av doktor Johnsons ordbok som tack.
Tack så mycket, miss Pinkerton.
-Har du städat biblioteket? -Ja, miss Green.
Och notbladet? Är det undanplockade?
-Ja, det är de, miss Green. -Och vad med arbetsrummet?
-Har du sopat det noga? -Ja och för sista gången.
Var inte för säker, miss Sharp.
Livet kan vara mycket oförutsägbart.
Det hoppas jag verkligen, miss Green.
Miss Sharp, jag förstår verkligen inte-
-varför ni föredrar att bli lärarinna på landsbygden?
-Kan ni inte, miss Pinkerton? -Och ni är redo att lämna oss?
Det gläder mig att höra. Och adjö, miss Sharp.
Adjö.
Miss Pinkerton?
Får jag inte Johnsons ordbok?
Nå väl, varsågod.
Se den som en symbol för den utbildning vi har gett dig.
Det ska jag verkligen, miss Pinkerton.
Hej då!
Hon kan inte ett ord franska, men hon är för stolt för att erkänna det.
Leve Frankrike!
Leve Napoleon!
Becky, hur kan du vara så elak och hämndlysten?
Varför inte? I alla de år jag har varit här-
-är det bara du som har sagt ett vänligt ord till mig.
Hämnd är kanske elakt, men helt naturligt.
Det kanske det är. Men det är fel att tvinga mig säga det.
Strunt i det. Nu pratar vi om vad jag ska göra med min vecka i frihet.
Först på programmet är att bilda mig en åsikt om Kapten Osborne.
Den uppgiften tar jag allvarligt på.
Det blir inte betungande. George är helt perfekt.
-Och så ska han förbli. Och dina föräldrar?
Jag måste erkänna att jag är lite nervös för dem.
Var dig själv bara och alla kommer att älska dig. Det gör jag.
-Berätta mer om din bror. -Jos?
Det finns inget mer att tillägga än det du redan vet.
Han är hemma på besök från Indien. Han har en fin ställning.
Den har gjort honom rik.
Men jag är rädd för att hans liv är ganska ensamt.
Om han bara vore gift.
Sätt fart!
Och vilka barn, mer exakt-
-har förmånen att få ta del av er undervisning, miss Sharp?
Döttrarna till Sir Pitt Crawley av Queens Crawley, frun.
Han är bland de förnämsta herrarna i Hampshire.
Det sades så när jag ansökte till tjänsten.
Han är inte så framträdande att vi har hört talas om honom.
-Känner ni till grevskapet alls? -Nej.
Men det skrämmer mig inte. Jag älskar att besöka nya platser.
-Verkligen? -Ja, minsann!
Jag avundas alla män som kan utforska världens underverk.
Skulle ni tycka om att besöka Indien?
Indien? Jag kan inte tänka mig något jag hellre vill se.
Delhis palats, Taj Mahal, Burning Ghats.
Har ni studerat Indien, miss Sharp?
Inte så mycket som jag skulle vilja.
Jag är hänryckt över varenda doft och smak av Östern.
För tusan, om du tycker så!
Biju, hämta en tallrik.
Becky, var försiktig! Den här curryn är stark!
Miss Sharp, vad tycker du om din första smak av Indien?
Utsökt.
På hedersord, miss Sharp.
Ni har en ängels röst i himmelen.
Ja.
Ni måste ta några lektioner, min kära.
Kapten Dobbin!
-Är George inte här? -Ja, var är min kära gudson.
Böner hjälper föga. George beklagade.
-Förhindrad av arbete. -Men utflykten till Vauhall?
-Var snäll och säg att han gör det. -Det vill han absolut inte missa .
Kom och lägg dig nu.
Du måste vara klar med alla de tråkiga gamla siffrorna.
Om jag bara kunde bli det.
Jag önskar att Jos inte tog med henne på den fåniga Vauxhallutflykten.
Han kommer att dricka för mycket-
-och vem vet vad han säger om den lilla markattan lägger an på honom.
-Låt Jos gifta sig med vem han vill.
Hon har ingen förmögenhet, med det hade inte du heller.
Hellre det än en svart mrs Sedley från Boggley Wollah-
-och ett dussin av hennes mahognyfärgade barnbarn.
George, din Amelia väntar.
Tråkigt, Dobbs.
Outtröttlig kärlek är väl bra, men det är knappast någon utmaning.
Säg mig, hur är lärarinnan, snyltgästen?
-Amelia. -Miss Sharp, tack så mycket.
Se upp var ni går.
Här är han. Det här är George.
-Min kära Amelia. -Becky har sett framemot att träffa dig.
Jag ville försäkra mig om att ni god nog åt kära Amelia.
Och vem avgör det? Ni?
Becky menade bara...
Kom, miss Becky.
Får jag visa er paviljongen och allt jag har förberett för oss?
Ni får visa mig vad ni vill, mr Sedley.
Hon skämtade bara.
Jag tycker inte om när lärarinnor skämtar på min bekostnad.
Miss Sharp! Miss Sharp!
Jag trodde jag skulle hjälpa dig att trassla ut ditt silke-
-inte bli såld till slaveri.
Struntprat, mr Sedley.
Var snäll och sitt still annars kan jag aldrig reda ut det.
Jag ger mig.
Jag är er fånge.
Ni behöver bara be mig och jag ska befria er.
Men... varför i all världen skulle jag vilja det?
Jag hoppas inte att Jos blir för engagerad.
Becky är min vän, käraste George.
Och jag välkomnar henne som en syster-
-vilket jag hoppas att du också kommer att göra.
Biju, vi är klara.
Käraste miss Sharp, jag ger dig honom.
Vad? Din vackra fågel?
Nej, det kan jag inte ta emot.
Ni säger att ni älskar allt som kommer från Indien.
Ta honom.
Han är min ambassadör.
Hejsan.
Amelia!
Nå?
Han kallade mig "käraste" två gånger-
-och han kramade min hand.
Titta. Han gav mig sin kära fågel.
-Det är ett gott tecken. -Jag vet!
Känn hur min hjärta slår.
Vad leker du för något med den lilla lärarinnan?
-Jag sa till henne att jag... -Jos. Jos.
Du har glömt hur sådant går till.
Tror du att karlar nere på klubben-
-låter sina fruar äta middag med en lärarinna?
Allvarligt talat, Jos, om jag gifter mig med din syster...
Om?
Vad pratar de om? Kan du gissa?
Ja. Det tror jag nog att jag kan.
Becky, vem vet?
Det hela kanske är en vanföreställning.
Vanföreställningen kan var väldigt övertygande.
Lycka till.
Här. Det här är till dig.
Det är en av min fars.
Jag har inget annat att ge.
-Jag kan inte ta emot den. -Ta den.
Jag vill att du tar emot den.
Jag vet åtminstone att den är i säkerhet hos dig.
Becky!
Bra saker! In med det!
Då går jag då.
Kan jag inte betala en sittplats?
De är upptagna. Oroa dig inte jag föredrar friska luften.
Hej, madame. Skynda på nu!
Hej då.
Sätt igång!
Queens Crawley!
Ja?
Kan ni säga till Sir Pitt Crawley att miss Sharp har anlänt.
Och bär in min väska, är ni snäll.
-Miss Sharp? -Ja, miss Rebecca Sharp.
Lärarinna till er husbondes barn. Vill ni vara snäll och släppa in mig?
Absolut.
Jag behöver inte säga till Sir Pitt.
-Varför inte? -Ni har sagt åt honom själv.
Ni har inte träffa Lady Crawley, min kära.
Hon är flickornas mor. Hon är inte mor till mina söner.
-Är hon det, Pitt? -Nej.
Pitts mor, min första fru, hon var dotter till en lord-
-vilket gör honom förnämare än oss allihop, eller hur Pitt?
Som ni vill, sir.
Ja. Mycket förnäm.
För förnäm för mig. Men det är inte den här.
Hennes far var järnhandlare, eller hur, min fru?
-Det var han, sir. -Ja.
När ska vi diskutera flickornas lektioner?
Min styrka är musik, teckning och franska-
-men jag kan undervisa dem i vad ni vill.
Ni kommer väl att vara snäll mot mina flickor, miss Sharp?
Jag ska behandla dem lika ömtåligt som de förtjänar.
-Vad är det här? -Det är...
"Potage de mouton ā I'Ecossaise. '"
Fårsoppa.
Vilket lamm var det, Horrocks? När slaktade du det?
Ett av de skotska svarta, Sir Pitt. Vi slakade det i torsdags.
-Skrek hon? -Till en början.
Bra. Förbättrar alltid smaken.
Allvarligt talat, kära Amelia-
-Sir Pitt är inte vad du och jag tycker att en baron ska vara.
Mer forntida stall än forntida fabel.
Inget ljus efter klockan 23.00, din lilla flicksnärta.
Lägg dig i mörkret-
-om du inte vill att jag ska hämta ditt ljus varje kväll?
Jag ställer familjens hopp till Sir Pitts yngre son-
-kapten Rawdon Crawley, som snart kommer från regementet.
Jag skulle vilja-
-åka till Spanien.
Je voudrais allez en Spain.
Och det stavas med "E."
Hans bror, mr Pitt Crawley, är lika charmig som en begravningsentreprenör
-och har humor som ett lik.
Miss Sharp-
Jag trodde ni ville se min skrift av Chickasawsläkten.
Jag lovar, mr Crawley, ni måste vara tankeläsare.
Det finns inget annat ämne som jag tycker är mer intressant.
Jag har hittat ett sätt att göra mig oumbärlig för Sir Pitt.
Det måste vara besökare på Humdrum Hall.
Snälla! Var försiktigt!
Sir Pitt har en halvsyster, lika rik som Krösus-
-vilken han avgudar. -Nej! Nej!
Nej, nej. Hon ordnar de här.
Dumma jänta!
Och han är nervös inför hennes ankomst.
Upp! Upp.
Lite högre.
Vi ska ha en riktigt fest.
Mr Pitts tillkommande, Lady Jane Sheepshanks-
-har kommit tillsammans med sin mor-
-den gamla grevinnan Southdown, vilken Sir Pitt avskyr.
Jag lovar dig, kära Amelia, när jag är färdig-
-kommer den gamla mannen att ha en känsla-
-av sin senaste anställdas meriter om vad som är passande.
Jag ska bringa ordning i kaoset och mörker ska bli ljus.
Skynda på! Ursäkta, sir.
Milde himmel!
Miss Becky, vi förtjänar inte er.
Ta det lugnt nu!
Det sägs att miss Crawley menar lämna sin förmögenhet-
-till kapten Rawdon Crawley-
-vilken gör henne sällskap på resan.
Jag ser att Pitts tilltänkta är här. Det är din tur att gifta dig.
Faster Tilly, hur kan jag det när mitt hjärta tillhör dig?
-Matilda! -Stygga pojke!
Välkommen.
-Broder. -Du känner lady Southdown-
-och hennes dotter, lady Jane.
Faster Matilda, på hela Crawleys vägnar...
Vänta med och fjäska tills jag kommer in i värmen.
Du kan fjäska hur mycket du vill när jag har blivit varm.
Det visar var vi hör hemma.
Vi har titlarna, mamma, men miss Crawley har pengarna.
Precis som vi inte visst det.
Tag in väskan!
Miss Becky-
-det här är min yngre son Rawdon.
Fall inte för hans fladdrande ögonfransar.
Hans hobby är att krossa hjärtan, men-
-men han är soldat emellanåt.
-Jag är varnad.
Med lite sprit kan jag göra det.
Ni måste vara uttråkad här.
Jag har er far och er bror som sällskap.
Exakt.
Inte mycket skratt i miss Crawley, kan jag säga er.
Anjovis är visst er favorit, faster Tilly.
Men inte till hundar.
Jag håller inte med. Jag misstänker att hon är den klokaste.
Nej, nej. Jag menar min bror, inte min faster.
De brukade kalla honom "miss Crawley" på Eton.
Se så. Erkänn bara.
Han verkar undernärd. Han är nog den slöaste hunden.
Verkligen, kapten Crawley.
Tänker ni lura in mig indiskretion.
Varför?
Kan ni tycka om mig också?
Ingen man har klarat det ännu.
-Vad var det? -Inget. En falsk ton.
Allez, Rose, Celia. Dépęchez.
Faites vosā obeissances a votre tante.
Ödsla inte bort tiden, miss Sharp.
Alla främmande språk är gammal grekiska för mina systrar.
Och det kommer det att förbli om ingen talar det med dem.
Jag håller med, miss Sharp.
Vilken fröjd att finna lite kultur i det här huset.
-Vous parlez bien. -Merci. Min mor var fransyska.
En fransk mor?
Det är alltför romantiskt för en lärarinna.
-Vem var hon? -Har ni hört talas om Montmorencys?
Vem har inte det?
Så ni är en utfattig aristokrat.
Synd. Jag hade gissat på lycksökerska.
Det ena behöver väl inte utesluta det andra?
Säg att det finns något vanhedrande i ert förflutna.
Min far var konstnär.
Det var bättre. En svältande sådan, hoppas jag.
Helt utsvulten.
Vem är utsvulten... förutom jag?
Horrocks? När blir det mat? -Närsomhelst, Sir Pitt.
-Bra. -Jag måste dra mig tillbaka.
Kom nu, flickor.
-Äter inte miss Sharp med oss? -Fråga inte mig. Fråga Pitt.
Brorson?
Jag hoppas inte hon avvisas till min ära.
Du vet väl att jag är demokratiskt.
Det är inte stort offer för att behålla freden.
Självklart måste miss Sharp äta med oss, om du vill, faster.
Middagen är serverad!
Bra. Kom kära vän. Ni kan sitta bredvid mig.
Och efter middagen ska vi vilseleda sällskapet.
Verkligen, hennes tjut får oss att hoppa högt.
Det gör inte mig något. Jag tycker om miss Sharp.
Caesar tyckte om Brutus och se hur det gick för honom.
Pitt!
Amen.
Faster Matilda, du är hedersgästen.
Vad ska vi skåla för?
Bättre mat och varmare rum.
Ska vi inte skåla för fred och Napoleon i säkerhet på Elba?
För männen som satte honom där, Wellington och Nelson.
Wellington och Nelson.
Wellington må så vara-
-men det är svårt att matcha Nelsons hjältemod-
-med hans privatliv.
Alexanders leverne tål inte närmare granskning.
-Är han inte också en hjälte? -Helt riktigt, miss Sharp.
Vad jag minns var det Nelsons bättre hälft av hans karaktär!
Han råkade i knipa på grund av en kvinna.
Det måste finnas något gott i en man som gör det.
Jag avgudar förhastade partier.
-Wellington och Nelson. -Wellington...
Finns det inget att framhäva i vårt ursprung?
Ursprung? Titta på den här familjen.
Vi har funnits på Queens Crawley sedan Henry II tid-
-men ingen av oss är lika klok som miss Sharp.
-För kungens officerare! -Alla kungens officerare!
Kungens officerare.
Hummer.
Ljuvligt.
Kom in, kära vän. Jag lämnade smilfinkarna i London.
Så tråkiga de är därnere.
Det tillfaller er att få mig att skratta.
Hon är tillräckligt klok, eller hur, Firkin?
Jag tycker att miss verkar väldigt klok.
Med era meriter borde ni vara hertiginna.
Finns det inget att framhäva i vårt ursprung?
Dumma gamla fånen, försöker roffa åt sig mina pengar-
-åt sin dotters tilltänkta-
-den skenhelige Pitt.
Han borde lägga undan bibeln och göra smutsjobbet själv.
Med en passande ställning, kan man tygla hela världen.
Jag kanske överraskar och rymmer med en betydande man.
Det vore perfekt. Jag älskar rymningar.
Jag slår vad om att Rawdon rymmer med någon.
En rik eller en fattig?
Framför allt, en klok en.
Han är den snällaste varelsen, men inte den klokaste.
Vad är det?
Det är hummern.
De har förgiftat mig med hummern.
Då var det dags.
Sir Pitt?
Kan jag inte få assistera någon?
-Jag tror inte det. -Doktor är hos henne nu.
De bästa vi kan göra är att be, be för hennes själ.
Och för hennes hundra tusen.
Kommer hon att klara sig, doktorn?
Jag har magpumpat henne. Jag har laxerat henne.
Det finns inget mer jag kan göra.
Det ligger i Herrens händer.
Vill ni slå er ner hos mig nu, Sir Pitt?
Imorgon, om ni inte misstycker, doktorn.
Jag betalar bara för bra resultat.
Hur ser jag ut?
Mycket starkare. De kommer att bli besvikna.
Lady Southdown smyger vid dörren morgon och kväll.
Jag har alltid med mig min bröstmedicin.
Kan jag inte få assistera någon-
-med mitt specialvatten?
Den dosen tror jag inte att jag överlever.
Struntprat! Det är kapten Rawdon som behöver er död.
Lady Southdown och mr Pitt Crawley-
-vill att ni ska vara så frisk att ni kan ändra ert testamente.
Rebecca Sharp, jag har bestämt mig.
Ni måste följa med mig till London.
Jag insisterar och det gör även Byron.
Och vi vill inte bli motsagda, eller hur?
Men vad ska jag säga till kära Sir Pitt efter hans vänlighet?
Överlämna det åt mig.
När en man har två söner och en rik ogift syster-
-säger han sällan emot henne, min kära.
Måste ni åka, Rawdon? Jag ni vill stanna på skyttet.
Nej. Det är bästa att jag ser till att de kommer säkert hem-
-till..., Mayfair.
Ur vägen!
Där åker hon, den bästa lärinnan som flickorna har haft.
Jag får nog skriva till miss Pinkerton efter en ersättare.
Låt mig göra det, Sir Pitt.
Miss Pinkerton är en gammal vän, och jag vill gärna hjälpa till.
Beskäftiga gamla katta.
Kära, miss Pinkerton-
Jag har hört talas om en av era elever.
Jag skulle vilja veta mera om henne.
Hennes namn är Rebecca Sharp.
Farsgubben kommer att sakna er.
Sir Pitt har varit vänlig mot mig.
Vem skulle inte vara det?
Äpplen! Saftiga äpplen! Saftiga äpplen!
Välkommen till London.
Se upptagna ut! Härskarinnan är hemma.!
Nu är vi framme, kära du.
Vem var det?
Det är min granne, markisen av Steyne. Varför?
Inget särskilt.
-Ska du gå ut? -Jag ska träffa Tarquin och Villiers.
Och resten av grabbarna.
-Vi kanske spelar lite biljard. -Javisst.
Lord Tarquin och den förnäma John Villiers.
Det passar inte att säga "förnäma" högt.
Det vet du bättre.
Vad jag undrar är: Bjuder grabbarna hem dig?
Träffar du deras mödrar och deras systrar?
Ibland.
Du ska inte vilja, förstår du?
Den brittiska köpmannens son ska inte vilja.
Du kan gifta dig med vem du vill och behandla henne väl.
George är förlovad Det är uppfattat...
Då kan det inte missuppfattas.
Förstår du inte, pojk?
Det finns inget som du inte kan få om du vill ha det.
Varför inte en adelsmans dotter? Bättre än en greves.
Eller gift dig med en arvtagerska och köp dig ett adelskap.
Ni bör inte läsa i en vagn. Ni blir illamående.
Läsande kvinnor gör mig alltid illamående.
Vem är det ifrån?
Min vän, Amelia Sedley.
Jag trodde hon hade bestämt datum för sitt bröllop-
-men det verkar inte så.
-Vem är hennes tilltänkta? -Kapten George Osborne.
-Osborne?
Släkt med hertigen av Leeds?
Nej, frun. Han är son till en handelsman.
Jag känner Osborne.
Han tillhör linjetruppen. Han är lika grön som gräset-
-och det är fint att bli sedd med en lord.
Kaptens Osbornes fåfänga måste göra honom till ett frestande offer.
Faster. Varför gör vi inte miss Sharp en tjänst-
-och bjuder hit dem? -Om du tror att det skulle roa.
Jag är glad att miss Crawley vet ditt värde.
-Så länge som George vet ditt. -Så klart att han gör.
-Ska jag spela för er? -Tack. kära vän.
Rawdon, vill du förklara reglerna för piquet för miss Sedley?
-Jag har glömt bort dem. -Var försiktig, Amelia.
-Kapten Crawley kan sina kort. -Jag är varnad.
Piquet bygger inte på tur.
Var snäll mot henne. Hon är min enda vän.
Inte din enda vän, miss Sharp.
Rawdon, du förklarar.
Sätt igång.
-Man får kasta upp till fem kort. -Gå din väg.
Miss Sharp.
-Vad tycker du om ditt nya ställe? -Mitt ställe?
Så snällt av dig att påminna mig.
Det är skapligt, tack.
Och de behandlar mig bra.
Men så är det också en gentlemans familj-
-det är stor skillnad från handelsfolk.
Ni verkade tycka om handelsfolk förra året.
Joseph Sedley, menar ni? Det stämmer.
Om han hade frågat mig hade jag inte svarat nej.
Så väldigt tillmötesgående av er.
Jag vet vad ni tänker.
Vilken ära det hade varit att få ha er som svåger.
Kapten George Osborne, son till John Osborne, Esquire-
-son till... vad var din farfar?
Strunt i det. Du kan inte rå för din härkomst.
Miss Sharp. Kom och ta över åt Rawdon.
Han är sämre än sämst.
Det är sant. Det här är inte mitt spel.
Osborne, ska vi gå och spela något mer moget?
Hej då.
-Säg tack till miss Crawley! -Crawley. Miss Sharp.
Är ni arg på mig?
Arg? Jag skulle kunna kyssa er.
Att se George Osborne skinnad är ett perfekt slut på dagen.
Kära nån!
Jag önskar att kvällen inte var slut ännu.
Jag undrar-
-om ni skulle vilja visa mig ert rum?
Naturligtvis.
Jag ska springa och fråga Miss Crawley om lov.
Skämta inte.
Verkligen, kapten.
Jag skulle aldrig göra något som skulle göra din faster förargad.
Jag trodde att ni och jag förstod varandra.
Jag förstår det här.
Två män och endast två män kommer in i mitt sovrum-
-min man och doktorn.
Ni vet vad jag känner, Becky.
Ni vet att jag skulle göra allt för er.
Jag är smickrad.
Men faster Tilly har överblick över allt.
-Så låter det inte på henne. -Låt er inte luras.
Hon talar som Oliver Cromwell men tänker som Charles I-
-och tro mig, hon kommer aldrig att ändra på sig.
Då har ni tur, kapten-
-som är en dobblare-
-som är van att ta chanser.
Käraste Becky, det kom ett brev från Jos i Indien, imorse-
-fullt med beklagande över en speciell person.
Har miss Sharp åkt till Mayfair?
Hon känner sig hemma med sitt nya liv.
Det tvivlar jag inte på.
Jag trodde att hon var samhällsklättrare.
Nu ser jag att hon är en bergsbestigare.
Jag ska tala om för honom, kära Becky-
-att han har missat sin chans, då hans gudinna fått andra friare.
Din kära vän, Amelia Sedley.
-Det är till er. Det är från mr Pitt. -Läs det.
Kära faster, jag har både bra och dåliga nyheter.
Den goda nyheten är att jag är gift.
Lady Jane Sheepshanks har gjort mig den äran att bli min fru.
Den var ingen större överraskning.
Hon är en tillräckligt bra flicka.
Fastän jag avundas honom inte hans svärmor.
Och de tråkiga nyheterna?
Min styvmor lady Crawley har rest till ett bättre ställe.
Alla ställen är bättre än Queens Crawley.
Det bästa för dig, min flicka är att...
Nej, för hårt..
Tack.
Frun-
-skulle ni vilja överväga...
-Milda makter! Sir Pitt är här. -Kära nån! Jag kan inte träffa honom.
Mitt humör, mina nerver klarar det inte.
-Gå er väg! -Ja, Sir Pitt.
Bra!
Det är inte miss Crawley jag vill träffa, det är er.
Ni måste kommat tillbaka till Queens Crawley.
-Ni måste ha hört nyheterna. -Precis nyss.
Jag beklagar. Finns det något jag kan göra?
Det finns massor ni kan göra. Allt har gått fel sedan ni reste.
Ni måste komma tillbaka.
Gift dig med mig!
Kom tillbaka som lady Crawley, om ni så önskar.
Men kom tillbaka!
Vad?
-Låt mig inte ligga på knä i evighet. -Sir Pitt.
-Jag kan inte. -Kan inte eller vill inte?
Skulle ni inte vilja bli en gammal mans älskling?
Nej, Sir Pitt, jag kan verkligen inte.
Sanningen är den att jag redan är gift.
Gift!
Det var värt ett försök.
Vilken chans ni gick miste om.
Vi vill inte gör honom upprörd, eller hur, broder?
Jag ska köpa honom en butik eller beställa en tavla.
Vem han än är, kan han och hans familj vara lyckliga som har er.
-Jag hoppas ni tycker det. -Det gör jag verkligen.
Nu när ni inte kan få mig som fru eller syster-
-kan ni då inte älska mig som en dotter eller systerdotter?
Vad?
Kära Sir Pitt, käraste miss Crawley, det är sant.
Jag har gift mig med Rawdon.
Rawdon!
Min... Rawdon?
Kol! Ta dem, pojk!
Se efter henne, Firkin.
Stackars, kära miss Crawley. Jag så orolig.
Var inte sockersöt mot mig miss Sharp.
Åkt tillbaka där ni hör hemma.
-Mår ni bra, miss? -Om ni åker förbi Baker Street.
-Är det passande, miss.
Mer passande än att stå här på gatan.
Hjälp till med väskan.
Du...
Vi kommer att hamna på Queer Street, om hon inte ändrar sig.
Heller på Queer Street med dig än Park Lane med någon annan.
Rawdon, hon ändrar sig. Hon har sagt att hon älskar rymningar.
Det är bara prat, förstår du.
Hon älskar romantik i böckerna, men inte i sin familj.
Vad det beträffar är hon lika snobbig som Queen Charlotte.
Då så...
Då får vi skicka ett ombud som för din talan.
Jaså?
Vilket slags ombud skulle det vara?
Jag skulle vilja säga, en väldigt liten en-
-med rosiga kinder och blåa ögon-
-och förmodligen inte så mycket hår.
Vad?
Du menar...
Strålande, älskade flicka.
Det river alla hinder om inget annat gör det.
Becky!
När man tänker på hur hon tog hand om er.
Och hela tiden...
Man borde ha fattat att ingen gör något gratis.
Men en utfattig flicka, en fattig lärarinna-,
som rymmer med min Rawdon.
Kära vän.
Hennes mor var åtminstone en. Montomrency.
Jag tror vi måste hålla oss fast i det.
Inte ett dugg. Jag har det från säker källa.
Hennes mor var en operaflicka i kören på Montmartre!
-Vad? -Det kommer från säker källa.
Ja, ja.
Jag vet vad jag måste göra.
Vill ni vara så snäll och ge mig mitt lilla skrin därborta?
Javisst. Var står det? Var är skrinet? Jag ser det inte.
Det står därborta.
Jag tycker nästan lite synd om stackars Rawdon.
Men jag kan inte låta flickan tjäna på sina planer.
Det ska ni inte heller.
Jag är glad för att ni har ändrat er.
Minns ni när ni berättade för oss alla på Queens Crawley-
-att ni älskade förhastade äktenskap?
Inte i verkliga livet.
-Vad vill ni? -Tid, Osborne, det vill jag ha.
Jag är inte skyldig er något! Jag ger er ingenting!
-Ni är skyldig mig vänskap. -Ni får ingen vänskap från mig, sir!
Har vi tillräckligt med kinesiskt porslin?
Det ska vara buffé och jag vill inte riskera Crown Derby.
Hör här.
Kejsare Napoleon flyr från Elba och marscherar mot Paris.
De allierade förbereder för krig.
- Amelia, hur är det fatt? -Kommer det att beröra George?
Han är väl soldat, med allt sitt skryt-
-det finns mer i soldatlivet än guldkanter och middagar.
Amelia?
Amelia!
Om hon vill vara soldatfru måste hon kunna ta sådant.
-Jag har tänkt på... -Jag klarar inte av att betala längre.
Vi är ruinerade, Mary. Förlorade.
-Allt är borta. -Men vi ska ha en soaré.
Det blir inga fler soaréer eller baler och middagar.
Det livet är över för oss.
Herre gud!
Skulden som knäckte mig, mannen som puttade mig i avgrunden-
-är ingen mindre än Georges far, John Osborne.
På order av förvaltaren av Sedley Sedley, kan auktionen börja.
Nr 368, ett ebenholts skrivbord.
Ska vi säga... fyra guineas? Fem?
Någon mer? Första, andra-
såld.
Nr 369.
Ett Clemency salongspiano.
-Jag sjöng till det. -Vill du ha det?
Vi börjar med tre guineas. Fyra?
-Fem. -Fem därbak.
-Sex. -Det är kapten Dobbin.
-Sju? Åtta? -Jag känner honom.
Nio? Tio?
Någon mer? Såld till kaptenen.
Nr 370.
En landskapsmålning, signerad "Francis Sharp, 1801. "
-Vad? Vad är det? -Min far målade den.
Jag gav den till Amelia.
-Jag ska ordna det. -Ska vi säga, fem guineas?
Sex, därbak. Sju.
Åtta. Nio.
Tio. Elva. Tolv.
Tretton. Fjorton.
Femton, därbak.
Första, andra... -Låt bli. Det spelar ingen roll.
Såld för 15 guineas till markisen av Steyne.
Varför bryr sig lord Steyne om en sådan här liten auktion?
Han samlar på min fars arbeten.
En sann samlare åker varsomhelst för att få det han vill ha.
Ett rosenträdsbord.
-Kapten Dobbin. -Miss Sharp.
Ursäkta mig, mrs Crawley. Crawley.
Ska ni börja spela piano, kapten?
Jag har en vän som har nytta av det, tror jag.
-Det har hon verkligen. -Adjö.
Tredje... såld!
Jag såg miss Sharp på auktionen imorse.
Hur mår George?
George mår bra, tror jag. Men mycket upptagen.
För upptagen för att komma hit?
Jag ska hämta lite te.
När du träffar honom nästa gång, vill du ge honom det här?
Jag har målat den.
Det är väl inte fel att påminna honom om vem som älskar honom mest.
Självklart inte.
Titta vad han har gjort. Är det inte underbart?
Jag kan inte fatta det!
Tack gode gud!
Mamma! Det är som det ska!
George har köpt pianot till mig, och han kommer hit genast.
Tack gud!
George, du måste åka till henne.
Hon är döende.
Miss Sedley bad mig ge dig det här när jag träffade dig.
För guds skull, George. Du har inte ens öppnat det.
Behövs inte.
De är likadana allihop.
Georgy.! Vad gör du? Vi väntar på dig.
-Goddag, kapten Dobbin. -Jag ska precis gå, sir.
Bra. En vän till Maria vill träffa mig.
Får jag presentera min son, George?
Det här är miss Rhoda Swartz.
Miss Rhoda talade om Jamaica och hennes sockerplantage.
Det minns jag inte-
-jag flyttade när jag var tre år.
Maria, får jag låna dig ett ögonblick?
Kan ni förlåta oss?
Din far gör inte så mycket för att dölja sina planer.
-Och de är? -Att vi ska gifta oss, såklart.
Verkligen.
Kom. Sätt dig bredvid mig.
Låt och tala öppet.
Min förmögenhet är stor, men inte min härkomst.
Jag måste välja mellan en fattig adelsman-
eller en rik borgar som ni.
Ni har förstått precis rätt om den saken.
Jag skulle ha tyckt om en titel.
Min förmyndare säger, om du och jag slår ihop våra förmögenheter-
-kan vi kanske köpa vad vi vill.
Jag kan inte fatta att du föreslår miss Swartz-
-mitt hjärta och mitt hem!
Varför inte?
För det första är hon inte engelsk.
Så stöddig! Mindre kräsen, om jag får be.
Vad betyder lite solbränna när det finns en halv miljon.
Med de pengarna får vi in er i Överhuset inom kort.
Tänk. Äta på Kew, dansa på Carlton House.
-Och vad med heder? -Heder?
Ja. Heder.
Ni har köpt målningar av förfäder att hänga upp på väggen-
-men ni har glömt hyfset som följer med.
-ni tvingade mig på Amelia. -Var tyst, sir!
Hur vågar ni nämna det namnet inför mig?
Vågar, sir, är inte ordet man använder till en kapten i armén.
Jag är en gentleman fastän jag är er son.
Jag säger vad jag vill till mitt barn. Och jag säger det här-
Jag har inte slavat i 40 år för att du ska gifta dig med en tiggerska.
Ni gjorde valet! Och jag kan inte göra det ogjort.
Ni gifter er med den jag säger, sir. Och det är med miss Swartz.
Det eller får du gå härifrån utan ett enda öre.
Har ni uppfattat, sir?
Helt och hållet, sir.
Georgy. Georgy.
Kom nu, pojkar! Kriget är på väg till Europa.!
Min bror vill vara med.!
Om ni har kommit för att tala för hans sak, har ni rest i onödan.
Mr Osborne, vi står inför ett krig.
Om något händer George-
-förlåter ni aldrig er själv om ni inte skildes som vänner.
Kan jag hälsa honom något?
Ja, låt gå.
Be honom komma hem och allt ska vara som förut.
Det kan det aldrig bli.
-Varför inte, om jag säger det? -Därför-
George gifte sig med miss Sedley imorse.
Jag ska dit nu på bröllopsfrukost.
Vill ni inte följa med mig?
-Välkommen, mr Sedley. -Sedley. Välkommen hem.
-Crawley. -Det ska bli.
-Mrs Crawley. -Så-
-har det ändrat sig mycket sedan ni var hemma från Indien sist?
Lite.
Och något särskilt som jag ångar väldigt mycket.
Dobbin! Osborne!
Det här kommit nyheter till oss alla. Det är order från Belgien.
Vi ger oss av nästa vecka.
Män behöver krig lika mycket som jorden behöver vändas.
Ni ska absolut inte åka dit i ert tillstånd.
Naturligtvis ska jag åka! Varför ska bara karlarna ha roligt?
Red inte Eleanor av Aquitaine in i kriget, gravid och barbröstad?
Om någon skulle göra samma sak, då är det ni!
Se upp med den förebilden, mrs Crawley.
Drottning Eleanor låstes in av sin man.
Och kom ut från fängelset för att regera England.
Bravo!
Och ni, Sedders? Följer ni med oss på vår lilla utflykt.
Om det inte vore för mina plikter i Indien hade jag kommit som ett skott.
-Jag ska åka. -Det kan ni inte.
Varför inte det? Hon kan göra Becky sällskap.
-För seger! -Seger!
-För seger.
-Vi kommer inte att känna någon. -Vems fel är det?
Om du bara vill vara lite hövlig emellanåt.
Crawleys har varit här lika länge som vi och alla pratar om mrs Crawley.
Är det vad du vill? Att alla ska prata om mig?
Här kommer den berömda mrs Crawley.
Varför hon är berömd är ett mysterium för mig.
Varför mottar alla henne så väl, även general Tufto?
Han måste anse att hon kan vara Frankrike till nytta.
Det skulle jag också tycka.
En riktig dam skulle inte tala hälften så bra.
-Tyst, kära vän.. -Lady Darlington. Lady Bareacres.
-Godkväll, mrs Crawley. -Godkväll.
Du skämmer ut dig.
-Godkväll. -Godkväll.
Kan jag lämna dig en stund. Jag ser några får som behöver klippas.
Gå bara. Du tar hand om inkomsterna och jag tar hand om din karriär.
Stanna här ett ögonblick.
George, jag känner... Jag känner mig sjuk.
-General Tufto. Mrs Crawley.
-Får jag fresta med lite förfriskningar? -Det vore underbart.
-Mrs Crawley. -Ja, godkväll.
Jag hoppas inte att er danslista är full ännu.
-Knappast. Jag kom nyss. -Då är jag den tidiga fågeln.
Och då är jag antagligen masken?
General Tufto, det här är kapten Osborne, nionde kompaniet.
Osborne med "E." Se till att ni stavar det rätt-
-när ni nämner honom i er rapport.
Om bara stavning var min starka sida.
-Varsågod, min kära. -Tack.
Ska jag hämta lite vatten? Eller en stol?
Eller en doktor?
Mår Amelia bra?
Jag antar det. Dobbin är hos henne.
Borde du inte ta hand om henne lite mer nu?
Nu när ännu ett rep binder faste mig.
Ni är inte som Amelia, mrs Crawley.
Inget kan släcka er eld.
Kapten Osborne.
Vill ni hämta min sjal och min blombukett?
Naturligtvis.
-Låt mig gå med er. -Nej, Jag menar det, gå tillbaka.
-Jag säger till George att ni har gått. -Gör inte det.
Han skulle bara bli förargad för att jag lämnat balen.
Men varför tog han med er överhuvudtaget?
Säg bara att ni är lycklig.
Vi är tillräckligt lyckliga.
Så fint hertiginnan har ordnat allt.
Det gör hon alltid. Var ni inte på hennes fester i England?
Strunt i det. Vi känner henne inte när vi kommer till London.
-Jag ser att du har haft full upp. -Mycket.
-Osborne. -Crawley.
Redo för ett parti kort eller två?
-Om mrs Crawley... -Självklart.
Jag ska låta er vara ifred, mina herrar.
-George, drick inte mer. -Struntprat, Dobbs.
Ta dig en drink och mjuka upp dina insjunkna kinder.
-Vad händer?